Jag såg en ängel stå inne i solen.
Han ropade med hög röst till alla fåglarna som flög över himlens mi
"Kom hit och samlas till Guds stora måltid."
STADEN GARLOW, 1849
"Så skall ni få äta kött av kungar."
Den här är till Thomas. Den här är till mamma.
- Hur mår barnet? - Det sover.
Hej då!
Gud är vår tillflykt och vår styrka.
Därför räds vi inte.
Här är en flod vars strömmar ger glädje åt Guds stad-
- som den Högste har helgat till sin boning.
Tack.
God natt, pappa.
- God natt, hjärtat. - God natt, pappa.
Hej.
- Hej. - Hur mår min underbara flicka?
- Hur är det? - Bra.
Ska vi gå in?
Det har kommit till min kännedom att vissa i församlingen-
- ifrågasätter om vi fattade rätt beslut-
- när vi bannlyste alkohol, spel och dobbel och horor i den här staden.
Affärslivet har blivit lidande. Det går inte att förneka.
Men vem i det här rummet skulle vilja ha det som det var?
Vem?
Vem av er skulle välja synden framför Herrens väg?
Res er.
Res er och visa vilka ni är!
När vi som grundlade den här staden kom hit kryllade platsen av vildar.
Men med hjälp av kavalleriet rensade vi bort dem.
Det var ibland en fasansfull-
- och skrämmande uppgift, men vi tvekade inte-
- för vi visste att vår stad skulle bli en helig stad.
Garlow är ett lysande exempel för hela USA-
- på hur en sant kristen stad kan vara.
USA.
USA!
Det är ett nytt land. Vi kan göra det till en himmel eller ett helvete.
Vi kan göra det till ett paradis på jorden.
Där alla män behandlas lika.
Där ingen saknar mat eller husrum, där alla arbetar för allas bästa-
- och vi prisar Herren med hela våra liv.
Det är här i Garlow det börjar. Jag kan se det!
Det är vackert.
Innan vi går:
Garlow-kvinnornas kristna nykterhets- förbund, ledd av min fru Maria-
- serverar varm soppa och nybakat bröd till alla gudstjänstbesökare.
Res er så sjunger vi psalmen "Den strålande stranden".
Mitt liv, så snabbt förbi det drar
och jag, pilgrim och främling
Var försiktiga. Knuffa ingen.
Elsa och jag ser dem som våra-
- så om du och Audrey vill vara för er själva ser vi gärna efter dem.
Ni kan behålla dem.
Jag vill ha lite torkat jerkykött. Har ni nåt kvar?
Den här! Den.
- Jag tycker bäst om den revolvern. - Rör aldrig en revolver.
- Varför har inte du ett vapen? - Jag har mitt gevär.
Du borde skaffa ett nytt, utifall indianerna kommer och vill döda oss.
Vi klarar oss nog.
- Har ni ris? - Javisst.
Säg stopp.
Ursäkta?
- Jag hjälper er strax. - Tack.
Då ska vi se.
Vem i helvete var det?
- Alla mot pappa! - Nej!
- Ja! - Jag har honom.
- Ni fick mig. - Gå och tvätta er nu.
- Jag har redan tvättat mig. - I morse ja. Du är lerig hela du.
Om jag tvättar mig mer blir det inte mycket kvar av mig.
Jag hörde det där!
Ska vi inte avsluta det vi påbörjade och fortsätta till Kalifornien?
- Varför? Trivs du inte här? - Jo, men...
Det är inte samma stad som vi stannade i. Affärerna gick bra då.
Det var fullt på saloonen och folk i hela stan, men nu...
Vi är väl lyckliga här? Vi saknar inget.
Det blir säkert mer att göra.
Och om inte? Risken finns att vi får svälta.
Så blir det inte. Det finns alltid jobb så att vi klarar oss.
Det känns som om vi är akterseglade. Som om vi går miste om nåt.
Och vi är så nära, Audrey.
På andra sidan bergen bara. Vi skulle vara där på två månader.
Nej. Vi kan inte bara överge staden.
Vi har lagt så mycket möda på att bygga upp den.
Det kommer att bli bättre.
Se så.
Kom igen. Svik mig inte.
- Vad är det med hästen? - Jag tror att han är sjuk.
- Kommer han att dö? - Jag vet inte, hjärtat. Jag tror det.
- Jag vill inte att han dör. - Jag vet. Det vill ingen av oss.
- Får jag lägga blommor på hans kista? - Hästar har inga kistor.
- Varför inte? - Hur skulle de få plats?
Pappa kan göra en. - Eller hur, pappa?
Thomas har rätt. Han är för stor för en kista.
- Kom så går vi in igen. - Får jag pussa honom hej då först?
Javisst.
Hej då. Tack för att du bar mig på ryggen.
- Adjö, sheriff Parker. - Adjö, mrs Tate.
- Ska jag stanna hos dig, pappa? - Det behövs inte. Gå in du.
Här. Använd den här.
Jag kan göra det om du vill.
Nej. Jag gör det.
Vi söker en Bill Crabtree. Känner du honom?
Han drog vidare för några månader sen. Frun bor på andra sidan stan.
Kan du visa oss var?
Rid genom staden och så är det på vänster sida.
- Följ med och visa oss. - Det går inte. Min fru väntar på mig.
- Klättra upp och visa oss vägen. - Jag kan inte, sa jag.
Vi kanske ska be din fru att visa oss.
Hoppa upp. Jag vill inte fråga igen.
Mrs Crabtree. De här männen...
Mamma!
- Var är Bill? - Han är inte här.
- Vart tog han vägen? - Jag vet inte.
- Är du säker? - Han är inte här. Jag lovar.
Han är inte här. Han lämnade oss. Vi har inte sett honom på ett år.
- Vad vill ni med Bill? - Bill har ett pris på sitt huvud.
Han dödade en vakt och en gamling. - Din pappa är bankrånare.
Det är inte möjligt. Bill är ingen mördare.
Han har rest med en halvblodsindian, Cherokee Thomson.
- Nej. Det är omöjligt. - Jo då. Det är möjligt, ms Crabtree.
Ibland tror jag att hela världen hålls samman av lögner-
- men jag ska inte ljuga. Jag tänker döda er man.
Jag ska stå nära honom och skjuta huvudet av honom.
Men ta det inte personligt. Han får det han förtjänar. Tro mig.
Var kan man få nåt att dricka i den här skithålan?
Ordet "bar" är överkryssat på skylten. Varför stängde du?
Pastor Pike och nykterhetsförbundet tvingade mig.
Sprit och horor är synd. Stängde jag inte skulle de bränna ner stället.
B-b-b-bränna ner det? Finns det ingen sheriff?
Pastorn bestämmer här. Sheriffen har inget att säga till om.
Ställ fram ett glas åt min vän och lämna flaskan.
Sätt dig.
- Ta ett glas. - Jag har inte druckit på fyra år.
- Min fru... Vi... - Tur att hon inte är här.
Inte dumt.
- Vad heter du? - Patrick Tate.
Jag heter Dutch Albert. Det här är Stum-Stum.
Gapa.
Han fick tungan utskuren av comancher.
Jag vet inte varför han bär runt på den.
Sicily här älskar att sjunga. Vi tror att han är italienare.
Och du?
- Var kommer du ifrån? - Irland.
- Och ditt jobb? - Snickare och begravningsentreprenör.
En irländsk begravningsentreprenör?
- Då är du väl katolik. - Inte nu längre.
Tvingade de dig att konvertera?
Anständiga kristna... De gillar inte irländare, va? Vad kommer det sig?
De tycker att för många kommer hit, som ett gäng råttor.
Föga bättre än vildarna. Det är väl så de tänker?
De pratade väl inte ens med dig.
- Allt är bra nu. - Ja.
Men du är fortfarande irländare.
Och när de tittar på dig påminns de om döden. Att de kommer att dö.
Du blir aldrig en av dem, vad du än gör. Aldrig.
Jag förstår hur det är.
Jag förstår dig.
- Jag vill ha lite mat nu. - Jag har bara surfläsk och kaffe.
Det står "hotell" på skylten. Är det här ett jävla hotell?
Jag har kycklingar på baksidan. Jag kan försöka fånga en.
- Kyckling-jävlar? - Ägg?
- Gå och jaga kycklingar med dig. - Visst.
Du har väl en söt fru?
Ska vi gå till dig så lagar hon mat åt oss?
Vad är det?
Vi är oerhört tacksamma, frun.
Det är inte varje dag man lagar mat åt främlingar mitt i natten.
- Men nu är ni här, och välkomna. - Var är du ifrån?
- Jag är från Frankrike. - Fransyska.
Jag gillar fransmän. Det är bra, hederligt folk.
Din man sa att ni var söt, men hans ord gör er inte rättvisa.
Absolut inte. Ni är vacker.
Inte sant?
- Gå och lägg dig, Audrey. Jag städar. - Stum-Stum vill nog att hon stannar.
Gå, Audrey.
Det var längesen vi njöt kvinnligt sällskap. - Inte sant, pojkar?
Ni får ursäkta mig. Jag går och lägger mig.
- Vi brukar inte få besök så här sent. - Har ni barn?
- Ja. - Hur många?
Två.
Sover de?
Självklart.
Gå och lägg dig, Audrey.
Ursäkta att vi höll er uppe. - Res er för fan!
Ursäkta att vi höll er uppe. Tack för maten, sällskapet och er gästfrihet.
Det är ingen dålig fru du har, Pat.
Är vi klara?
Tack igen, Pat. Gör det nåt om jag kallar dig Pat?
- Nej. - Här har du det bra.
Fint hus, fin familj.
Fin fru. Hela kalaset.
Vi ses.
Vakna.
Så här gör vi.
Jag köper stället för 1 000 dollar. Du stannar som bartender. Bra?
- Ja. - Är det säkert?
- Ja, det är säkert. - Bra. Vi öppnar om en vecka.
Skaffa en vagn, kör till Edna och skaffa så många horor du kan, Jim.
- Vilken sorts horor gillar du? - Vilken sorts horor vill du ha?
Bra horor. Såna man vill knulla.
Bra. Vi är vänner nu.
Trevligt att göra affärer med dig.
EN MÅNAD SENARE
Mr Tate? Mr Tate?
Det har skett en olycka vid saloonen. En man är död.
- Vad hände? - En olycka. En man blev dödad.
Nykterhetsförbundet sa att det här skulle hända.
Saloonen är öppen för gott nu-
- så ni, pastorn och de små damerna får acceptera det.
- Var inte nedlåtande, mr Emmett! - Gå in igen, Audrey.
- Jag måste gå. Sheriffen behöver mig. - Han får inte tala så där till mig.
Inte såna som han, i mitt eget hem.
Ni är en fähund, mr Emmett. Och dessutom enfaldig. Är ni stolt?
Som tjänar pengar på att exploatera utsatta kvinnor.
Bry dig inte om honom. Vi ses senare.
- Får jag följa med? - Inte i kväll.
Vem gjorde det?
- Han ramlade. - Skitsnack! Huvudet är insparkat.
- Vem var det? - Han ramlade. Jag lovar.
Han var full och ramlade.
Kan nån berätta hur den här mannen dog?
Så ingen av er vet ett jävla dugg. Ingen vet nånting.
Har alla blivit döva och stumma?
- Jag frågar igen. Vem gjorde det? - Jag sa ju det.
Visst. Han ramlade nedför trapporna. Skitsnack.
- Vem är han? - Jag vet inte. Ingen känner honom.
Märk hans grav med ett X.
Tack, Patrick.
Ingen av oss kände den här mannen, men han dog en våldsam död.
I händerna på onda män.
De måste straffas, sheriffen. Häng dem. Driv ut dem ur stan. Piska dem.
Vad som helst, men nåt måste ni göra innan de drar ner staden i helvetet.
Jag kan inte. Jag måste hålla mig till lagen.
Guds lag säger: "Du skall inte dräpa."
- Det är inte rätt tid eller plats. - Inte rätt tid eller plats?
Vi står vid en mördad mans grav.
Jag går nu. Jag har arbete att göra.
Kom förbi kontoret så förklarar jag hur lagen fungerar.
Så du gömmer dig på kontoret? Jag kan också lagen. Du skall inte dräpa!
Du skall inte dräpa, sheriffen!
Helige Patrick.
Jag behöver anlita dig för en privat begravning. Är det intressant?
- Privat begravning? När? - Nu.
- Nu? - Blir det ett problem?
Vem har dött?
Jag behöver två kistor.
Irländaren.
Bill.
Vakna.
Lever du? Jag har hälsat på din familj.
- Jag tar hand om dem. - Jag ska döda dig!
Du är uppsprättad. Du har två minuter kvar att leva. Skäm inte ut dig.
- Herregud. - Vi borde hjälpa honom.
- Är begravningsentreprenören här? - Han ska begrava dig.
Jag vet att du hade gjort samma sak för mig.
De här männen var mina vänner, så det är inte mord i kallt blod.
De stal från mig. Jag varnade dem, men de gjorde det ändå.
- De förtjänar en kristen begravning. - Vänta!
Begrav dem.
Jag avundas dig.
Ditt yrkesval. Du får arbeta med dina händer.
Du kan känna att du har gjort ett gott dagsverke.
Visa mig dina händer.
Du ser.
Titta på hans händer. Hederliga händer.
En arbetares händer.
Tror du att en hederlig man som du kan vara vän med en man som jag?
- Jag vet faktiskt inte. - Jag tror det.
Tager du, Patrick... Vad heter du i efternamn?
- Tate. - Tager du, Patrick Tate...
...mig, Christopher Dutch Albert, till din vän?
Visst.
Vi har en ny vän, pojkar.
Livet är en gåta.
Vi dödade två gamla vänner och fick genast en ny.
Trevligt att göra affärer med dig.
- Jag synar. - Par i kungar.
Tack.
Och när de hade hånat honom tog de av honom manteln-
- och förde ut honom för att korsfästa honom.
Knuffa mig inte, för fan! Din jävel!
Låt oss sjunga en psalm. Låt oss sjunga högt och tydligt-
-så att Herren hör oss över syndarna.
Jag synar. Stege.
Tack, mina herrar. Jag ger mig nu. Ni kan ge mig era chips.
- Vad står på, pojk? - Jag har inte tillräckligt.
- Har du inte mina pengar? - Inte allt.
Vi spelar enligt en hederskod. Ingen går utan att betala.
- Jag kan gå hem och hämta det. - Du kommer inte tillbaka.
- Jag lovar. Ge mig en Bibeln... - Va fan skulle jag ha en Bibel för?
- Jag vill ha mina pengar. - Jag kommer tillbaka. Jag lovar.
- Nej. Det skulle inte jag heller. - Jag gör inte så.
Jaså? Är du inte som jag? Kallar du mig tjuv?
- Nej. - Jag vill ha mina pengar, pojk.
Det där var ett stort misstag.
- Nu måste du använda revolvern. - Eller så går jag härifrån.
- Ni får pengarna när jag kan. - Det gäller inte pengar nu.
Mamma väntar på mig där hemma.
Snälla, döda mig inte.
Låt Herren höra oss!
- Gå inte. - Släpp inte in djävulen i kyrkan.
Pojken drog vapen mot mr Albert.
- Hur gammal tror ni att pojken är? - Gammal nog att äga ett vapen.
Han är arton år.
- Kändes det bra att döda ett barn? - Varken bra eller dåligt.
Det var självförsvar.
Var det så det gick till?
Var det nån som såg nåt annat?
Eller var det självförsvar, som Dutch Albert säger?
Ta hand om pojken. Jag betalar dig senare.
Du får gräva en ny grav.
Han ska träda in i himmelriket och sitta på Kristus högra sida. Amen.
De ska straffas.
Gud kommer att förvisa dem till helvetet för all evighet.
- Mamma, kan jag få godis? - Nej.
- Tvål till att tvätta kläder? - Ja tack. Har ni samma som sist?
- Ja. Varsågod. - En näve räcker.
Jag förstår inte.
Rör mig inte!
- Mamma! - Herrn skrämmer barnet.
- Mamma. - Ingen fara, Emma.
Den där mannen var i butiken igen.
- Vilken man? - Stum-Stum.
Han försökte röra vid mitt ansikte.
- Han skulle inte göra dig illa. - Hur kan du säga det? En mördare!
- Vet du vad som skrämde mig mest? - Vadå?
Jag blev helt stel. Jag kunde inte röra mig.
Jag ville bara få Emma därifrån, men jag visste inte hur.
Om han hade gjort nåt hade jag inte kunnat göra nånting.
Inget hade hänt, Audrey. Okej?
- Mamma, kan jag få ett äpple? - Javisst. Ta ett åt Thomas också.
Oroa dig inte över nåt. Jag tar hand om dig.
- Mr Albert. - Ja, frun.
- Får jag tala med er? - Javisst.
I enrum.
Signora.
- Jag... - Ut med språket.
- Jag vill arbeta för er. - Som vadå?
- Vi anställer inte just nu. - Snälla. Jag ber er.
- Min dotter och jag svälter. - Det är inte mitt fel.
Du gifte dig med Bill Crabtree. En svekfull jävel som ljög och stal.
Och hur fan kan jag lita på dig? Du skulle stjäla av mig, som Bill.
Nej, det skulle jag inte. Jag är inte Bill.
- Jag skulle aldrig stjäla. Jag svär. - Vid Gud?
- Ja. - Varför går du inte till kyrkan?
- De vill inte hjälpa mig. - Så du fick nobben.
Snälla. Jag struntar i mig själv, men min dotter ska inte behöva svälta.
Släng in din dotter i erbjudandet så kanske vi kommer överens.
- Min dotter? - Ja.
Nej. Hon är bara ett barn.
Snälla. Jag jobbar hårt. Jag svär vid Gud. Men inte min dotter.
- Är du religiös? - Ja. Jag älskar Herren.
Behåll du din tro på Herren. Gå hem, lägg dig och svält ihjäl.
När du vaknar är du i paradiset.
Jag tjänar inte pengar på bara dig.
Där har du dina val. Säg till hur du vill göra. Tack för att du kom.
Pappa, när ska du lära mig att skjuta med geväret?
Snart.
Hallå där!
- Hej. - Hej.
- Hur är det? - Bra.
- Anthony Peale. Min fru Dorothy. - Patrick Tate.
- Ska ni till Kalifornien? - Ja. Vi ska bli rika där.
- Lycka till. - Tack. Tack så mycket.
Finns det en saloon här?
Ja, Dutch Alberts inne i stan.
Bra. Jag trodde inte att jag skulle få whiskey förrän bortom bergen.
- Men du dricker bara en. - En är allt jag behöver.
- Vi ses. - Lycka till.
Hoppla!
- Farväl! - Farväl!
Mamma! Mamma!
Mamma!
- Jag har köpt presenter. - Presenter!
Det dyra godiset. Vänta till efter maten.
- Vad är det här? - Det här är till dig.
Så vackert, mamma.
Schuster beställde det från New York. Jag ville överraska dig.
- Vad är det? - Vad skulle folk tro om jag bar det?
- Vad skulle de tro om oss? - Det det betyder. Att vi har råd.
- Vem bryr sig om vad folk tycker? - Jag bryr mig.
Jag är ledsen, Patrick. Det känns inte rätt.
Mamma, får vi öppna vårt godis?
Jag tar det. Ni får det efter kvällsmaten.
Tack så mycket. Du, Patrick.
Vill du ta ett glas med mig?
Ja. Jag ställer vagnen på baksidan.
En till, tack.
- Kom ner, flickor. - Här kommer de.
- Jag tänker ta en tjockis. - Jag har valt.
Jag vill ha henne.
Mamma!
Kom hit. Ge mig en kyss.
Kom.
Kvinnor har klagat på det.
- Alltså, vissa män... - God kväll, pojkar.
Hur är det, Pat? Jag har inte sett dig på ett tag. Allt bra?
- Vi är väl vänner? - Nej.
- Jag trodde att vi var vänner. - Nej, det är vi inte.
Får jag bjuda på ett glas, mr Albert?
- Hur går affärerna? Bra? - Jag klagar inte.
Bra. Hur mår din söta lilla fru?
Stum-Stum är väldigt förtjust i henne. Jag tror att han är förälskad.
- Håll den tunglöse jäveln borta. - Han går dit han vill, Pat.
Om han går nära henne igen dödar jag honom.
Säkert.
Du kan inte döda nån. Jag ser bara rädsla i dina ögon.
Vill du ha en hora? Huset bjuder.
Rosie. Det här är min vän Patrick. En ökänd mördare.
- Du behöver knulla mer. - Hej, dräparen. Hur är det?
- Bra. - Kom.
- Följ med henne. - Nej tack!
Emily, se på mig.
Medger du att du tog hans revolver och dödade honom?
Jag skickar efter den nye polismästaren i Fort Leavenworth.
Om han kommer blir det rättegång.
Och du kommer säkert att befinnas skyldig. Då blir det galgen.
- Mer affärer för dig. - Sån är lagen.
Snälla, pastorn. Jag pratar med honom.
Tänker de verkligen hänga flickan?
Pastorn sa att du ska bygga galgen. Är det sant?
Om hon befinns skyldig. Jag är snickare. Det är mitt jobb.
Snälla, gör det inte.
- Hon kanske frias. - Om inte, gör det inte.
Jag måste. Sheriffen bad mig. Jag har redan sagt ja.
Snälla! Då blir du ansvarig för hennes död.
Om lagen säger att hon ska hängas måste nån bygga galgen.
Är det sant att du drack med Dutch Albert när det hände? Med kvinnor?
- Det var inte så. - Hela stan säger att ni är vänner.
- Bryr du dig inte? - Jag bryr mig om dig och barnen.
- Nej! Du bryr dig inte om oss. - Sluta, Audrey. Nu räcker det!
Du har aldrig talat till mig så där. Du har förändrats.
Det tog så lång tid för oss att bli accepterade. Vad var all möda för?
Varför gick vi med i kyrkan om du kastar bort allt?
Jag gick med för att du bad mig. För att de inte gav mig nåt val!
Tror du att de bryr sig om oss? Här ute får man se om sitt eget hus.
Lyfte de ett finger för att hjälpa mrs Crabtree? Nej! De fick svälta.
Vill du skylla Emilys hängning på nån skyll på stadens anständiga kristna.
Vi står ensamma här ute, Audrey. Inse det. Det gör alla.
Och Ed och Elsa? De bryr sig om oss.
De har alltid ställt upp för oss.
Du använder det bara som ursäkt.
Snälla, låt oss flytta.
Innan det är för sent. Innan du förändras för gott.
Vi flyttar inte. Det är inte rätt tid.
- Vi kan fortfarande få det bra här. - Du lyssnar inte ens på mig.
Så ja.
Vatten!
- Låt henne sova. - Du måste resa dig.
Mamma.
- Emily. - Mamma.
- Nej! - Snälla, släpp henne!
- Emily! - Hjälp mig!
Ni syndar. Ni dödar ett oskyldigt barn-
- när det finns riktiga mördare ibland oss. Det är dem ni borde hänga.
- Mamma! - Släpp henne, snälla!
Vi finns med dig, mitt barn. Lita på Herren.
- Lita på Gud. - Mamma!
Nej!
Får jag se henne?
Ta bort repet från hennes hals. Snälla.
Min raring.
Jag är så ledsen.
- Hej på er. - Var har du varit?
Inne i stan. Har ni varit snälla mot faster?
- Gå och säg hej då. - Ja, mamma.
Jag gjorde den själv.
Titta vad jag kan.
- Fint. - Tack, mamma.
- Har du gråtit? - Ja, det har jag.
- Varför? - Snoka inte.
- Hjälp mig välja grönsaker. - Jag börjar.
Thomas. Skynda på.
Är det här en blomma? Kan jag ta den här? Titta på den här.
- Kan jag äta den här? - Nej.
Var det pappa?
Nej.
Titta! Vi försöker fånga den.
- Kommer. - Fortare!
- En till. - Du behöver inte göra nåt.
- Pappa. - Allt är bra. Gå in igen. Gå in.
Denna oskyldiga flickas liv...
Jesus säger...
Rör honom inte! Vi behöver inte din hjälp.
Du... har valt dina vänner.
- Du har fått dina 30 silverpenningar. - Gå din väg. Låt oss vara.
- Vad gör du? - Jag ger mig av med barnen i morgon.
- Med eller utan dig. - Audrey.
Jag struntar i vad du säger.
Jag kom till det här landet ensam. Jag behöver dig inte.
Jag säljer min mors brosch, köper proviant och far österut.
Jag tar geväret. Du kan köpa ett nytt om du stannar.
Audrey.
Jag vill också ge mig av. Okej?
Jag sätter upp en annons om att vi säljer i morgon.
Vi reser så fort vi kan. Jag svär.
Om vi inte säljer snabbt överger vi stället.
Jag... Jag behöver sova. Jag behöver lägga mig.
Jag kände barnet sparka i dag.
När de hängde den stackars flickan.
När hon föll genom luckan.
Barnet gav mig en hård spark.
Det gör fortfarande ont.
Det är ömt.
Jag är ledsen, Audrey.
Jag älskar dig. Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig, Emma och Thomas mer än nåt annat i världen.
Det vet du väl?
Mamma!
Lita på Herren!
Mamma!
- Samuel. Vart ska du? - Gå och lägg dig igen.
Samuel.
Samuel! Samuel!
Vad har du gjort?
- Vad har du... - De var syndare.
Pastorn. Kom.
Ur vägen, frun.
Nej!
- Snälla. - Du dödade en obeväpnad man.
Med berått mod.
Det här får du galgen för.
Vad är det?
Helige Patrick.
Ta den.
Vad ska du göra, irländaren?
Är du lagens väktare nu? Du klarar inte av det.
Jag ser bara rädsla i dina ögon. Jag sa ju det.
Jag ger dig ett försök.
Om han skjuter mig så släpper du honom. - Kom igen.
Kom igen, irländaren. Gör det.
Duktig pojke.
Vill du ha det här?
Begrav honom väl.
Vi är inte vänner längre.
Vi är fiender nu. Förstår du?
Pastorn och sheriff Parker är döda.
Vi far efter begravningarna i morgon. Vi tar det vi kan och reser.
- Bra? - Bra.
Jag måste gå.
Lägg det där.
Var vill du ha den nu? På handen?
Ja. Duktig pojke.
Gå in. Nu!
Varför?
- Gå in på ert rum och stäng dörren. - Varför?
- Jag stannar. - Ta hand om din syster.
Gå till ditt rum. Klättra ut och hämta hjälp. Din pappa och de andra.
Gå!
Jag försöker uppehålla honom.
Sluta! - Nu!
Mamma då?
Snabbare!
Ut ur mitt hus!
Sicily gör mamma illa.
- Hon lever, men låt dem inte gå in. - Stanna hos Ed.
Vart ska pappa?
Audrey. Herregud.
Älskling.
- Älskade. Mår barnen bra? - Ja.
Ta med henne hem, Ed. Elsa vet vad som ska göras.
Lova att ta hand om min familj om jag inte kommer tillbaka.
Självklart.
Jag behöver vapen.
Jag vill ha ett som dödar många med ett skott.
Jag såg en ängel stå inne i solen.
Han ropade med hög röst till alla fåglarna som flög över himlens mi
"Kom hit och samlas till Guds stora måltid."
"Så skall ni få äta kött av kungar."
"Och härförare och mäktiga män och kött av hästar och deras ryttare"-
- "och kött av alla människor, höga och låga."
Jag har väntat på dig, Pat.
Är du med honom, Jim?
Om inte har du två sekunder på dig att sticka, din fega jävel.
Han fattade sitt beslut för längesen.
Jag kanske hade fel om dig. Jag ser ingen rädsla i dina ögon.
Bara hat.
Jag hade fel om dig, irländare.
Du är amerikan i blodet.
Gör det då.
Dödade du honom?
- Dödade du honom, pappa? - Ja.
- Vad gör du här? - Är du svårt skadad?
- Kommer du att dö? - Ja.
Jag tror det.
Elsa säger att mamma kommer att klara sig.
Bra.
Jag hämtar farbror Ed. Han kan hjälpa dig.
Jag tror inte det. Men om jag inte skulle klara mig...
Jag hämtar honom. Du blir bra.
Jag, du, Emma och mamma ska resa till Kalifornien.
- Vi kan se havet. - Det låter bra.
Men utifall att...
...ska du veta hur stolt jag är över dig.
Jag är så stolt över dig och din syster.
Jag älskar dig, din mamma och din syster mer än livet.
Jag är ledsen för alla mina misstag.
Hälsa din mamma och din syster det.
Ja, pappa, men du kan säga det själv.
Du kommer att bli en hundra gånger bättre man än jag.
Du kommer att bli en stor man, Thomas, som uträttar stora saker.
Stora saker.
Hämta farbror Ed nu.
Och jag, pilgrim och främling
kan ej de dagar hålla kvar
En tid med slit och prövning
Översättning: Rosanna Lithgow www.btistudios.com